Siste episode i sagaen om Svarte Orm -
- som alltid har spilt en sentral rolle i britisk historie og samfunn.
SVARTE ORM FREM OG TILBAKE
Er det ikke simpelthen storartet? Nyttårsaften, 1999. Årtusenskiftet.
La oss slurpe i oss en skål for fred og forståelse i hele verden.
Hvis historien har lært oss noe, er det ifølge St. Burt:
"Hva verden trenger nå, er kjærlighetens sødme."
For noe vrøvl. Hvis historien har lært oss noe, så er det -
- at menneskets historie er én lang serie død og tortur.
Og folk er blitt brent som hekser fordi de hadde en vorte.
Jeg beklager det med maten.
Kokken ble invitert til en orgie hjemme hos Delia Smith.
Kveldens kokk er mannen som renser septikktanken.
Baldrick!
- Herre ... - Fri og bevare oss!
- Dere nyter vel maten? - Faktisk ikke. Hva spiser vi?
Det smaker som om en med snue har tatt noe slimløsende -
- og deretter hostet over en avokado.
- Pussig at De nevner det ... - Takk, Baldrick! Du kan gå nå.
Du har vel andre plikter å passe?
Javisst.. Unnskyld meg, alle sammen.
- Hvor var vi? - Vi skulle skåle for fremtiden.
Det er også en perfekt anledning til å skue mot fortiden.
Hvorfor det? Man kan da ikke se noe som allerede er skjedd.
- Med mindre man er på toalettet. - Der sa du noe.
Eller med mindre man har en tidsmaskin.
- Hvor sannsynlig er det? - Ytterst sannsynlig, kjære venn.
For jeg har nettopp bygd en.
Sludder og vrøvl. Jeg har hørt mye tøys i mine dager ...
Faktisk hver gang jeg åpner munnen ...
Men en tidsmaskin. Det er jo sanseløst.
Nei, absolutt ikke.
Her er en bok med Leonardo da Vincis originaltegninger.
I løpet av året har jeg bygd en tidsmaskin etter hans anvisninger.
Mine damer og herrer, det største gjennombruddet i reisebransjen -
- siden Rodney Trehjulsykkel tenkte: "Jeg er lei av å gå".
"Jeg vil finne opp en maskin med tre hjul og oppkalle den etter meg selv."
Bare se! Tidsmaskinen.
Glasér mine brystvorter og kall meg Rita. Den er nok ikke ekte.
- Det må være en spøk. - Nei. Pleier jeg å spøke, kanskje?
En gang sa du at du hadde nyre- svikt, og jeg gav deg en av mine.
Men så sa du det var aprils- narr, og vi måtte kassere nyren.
Dere har vært utsatt for practical jokes, men ikke denne gangen.
Denne tidsmaskinen virker, og for å bevise det foreslår jeg et veddemål.
Jeg satser 10.000 pund på at jeg kan reise gjennom tiden -
- og bringe tilbake hvilken som helst historisk gjenstand dere ber om.
Darling ...
Hvis du virkelig kan reise gjennom tiden, betaler jeg gjerne ...
Bare du bringer tilbake hjelmen til en romersk centurion.
Utmerket. Hjelmen til en romersk centurion.
Det er altfor lett.
Hva med gummistøvlene som Wellington bar -
- da han vant slaget ved Waterloo?
Elizabeth ønsker seg støvlene, som hertugen av Wellington bar -
- den dagen han vant slaget ved Waterloo.
- Andre ønsker? - Ja, jeg har et.
Jeg vil gjerne ha... dem vil jeg gjerne se deg skaffe ...
Et par stinkende og 200 år gamle underbukser.
Truser fra det 18. århundre.
Utmerket, jeg reiser straks. Det går naturligvis veldig fort.
Jeg går inn, maskinen vil riste litt, og jeg vender seierrik tilbake.
Farvel, kjære venner.
Ganske imponerende. Jeg beklager at jeg ikke rakk å bygge den selv.
Bare rolig. Jeg fulgte da Vincis anvisninger til punkt og prikke.
- Selv om du ikke kan lese. - Jeg har bygd mange samlesett.
Vi har centurionens hjelm... og støvlene. Glimrende.
- Hvor er underbuksene? - Her. Det beste paret jeg eier.
- Og faktisk også de verste. - Dvs. dine eneste underbukser.
Nemlig.
Ned i sekken med dem.
La oss komme i gang.
Nå rister vi den litt.
Og får det til å se ekte ut. Alle tiders beste nyttårsspøk.
Sånn. Du gjemmer deg der. Nå skal jeg ha mine 30.000.
Javel...
- Interessant. - Hva er det som skjer?
Tja ...
Gjør noe da, Baldrick.
Noe nyttig... finn på noe. Vekk med deg!
Pell deg vekk!
Prøv med underbuksene.
Pokkers brontosaurus.
Ikke meg!
Lukt på den, du!
Fascinerende. Et av historiens store mysterier er løst.
Dinosaurene ble faktisk utryddet av dine bukser.
Ja, der kan man bare se. Du har bygd en tidsmaskin som virker -
-og er derfor overraskende nok det største geni som har levd.
Tusen takk, herre.
- La oss komme ut herfra, - Så gjerne, herre.
- Kan du stille inn datoen? - Jeg skal bare dreie på denne.
Og legge i håndtaket, så skulle datoen komme frem.
Men det gjør den ikke. Jeg skulle til å skrive tallene med en filtpenn, -
- men det rakk jeg ikke.
Javel... så dagen vi søker er to vannmeloner og en klase kirsebær.
Med andre ord: Vi kan ikke komme hjem.
- Ikke uten videre. - Glimrende.
En spektakulær tilbakereise til det vanlige etter din genistrek.
Men en med sunn fornuft burde kunne løse dette.
Vi skal bare stille knappene som de stod før vi drog avsted.
Den stod visst der, og den stod der ...
Sånn. Nå burde vi komme hjem.
Glimrende. Du somlet bort bevisene våre, men nå er vi i alle fall hjemme.
Typisk. De kjedet seg og gikk i gang med desserten.
Godt, dere vil ikke tro ...
Svarte Orm ...
- Elizabeth I ...? - For noen underlige klær.
Og du er gammel og stygg å se på.
- Stemmer det? - Ja. Jeg har alltid rett.
Melchy... Edmund er temmelig frekk.
Skal jeg le av ham eller hugge av det stygge hodet hans?
Ikke for å være barsk, men avhugging er den eneste løsningen.
Utmerket. Drep ham.
Med mindre, Eddie ... du har en gave til meg.
En gave...? Naturligvis, Deres Majestet.
En gave ...
- Fort. Jeg kjeder meg ... - Ja. Nå ...
- De ser ikke særlig spennende ut ... - Nei.
La oss si ...
La oss si det fantes et sted, der De kunne kjøpe alt mulig.
Det har vi allerede, og det kalles markeder.
Ja... men forestill Dem at de er ti ganger så store.
Som var det et supermarked.
Hvis De gav noen i et av disse supermarkedene dette, -
- ville han gi Dem bonuspoeng.
En gang i måneden kan De dermed kjøpe en boks bønner til halv pris.
Drep ham!
- Hva er det? - Det er bare sånne mint-tingester.
- Jeg vil ha en. - Ja, Deres majestet.
- Det er hull i den. - De skal være sånn.
Du din rampegutt!
Den er bare utrolig lekker. Prøv en, Melchy.
- Hva synes du? - Den er ytterst behagelig.
Det er utrolig, for du lukter vanligvis så dårlig -
- som om du har spist masse møkk til frokost.
Ja, jeg vet godt at jeg har en litt uortodoks munnodør.
Du lukter ikke sånn lenger nå. Du lukter godt og ikke som møkk.
- For en skam. - Bra gjort, Orm.
Ta denne, din sexy kar.
Takk.
Reis ut og ta med flere mint-ting hjem innen 5 minutter, -
- ellesr kommer jeg etter deg og knuser skallen din som et egg.
Så gjerne, Deres majestet. Jeg er straks tilbake. Takk.
Unnskyld.
- Stopp en halv. De er da ikke ... - Will Shakespeare, jo.
Jeg vet det nok. De hater "To Herrer fra Verona".
- Dettte er meget bedre. - Kyss meg på mandag.
- Vil De bare signere noe for meg? - Gjerne.
Det er bare en kulepenn.
Takk, og så bare en ting til ...
Den var fra alle skolegutter og -jenter i de neste 400 årene.
Har De en anelse om hvor mye lidelse De skal forårsake?
Bortkastede skoletimer for å finne én vits i "En Midtsommernattsdrøm".
År iført trikot i skolekomedier og uttrykk som: "Hill deg, herre."
Og: "Se, der kommer Othello og skravler ivei som han pleier."
Og den var for Ken Branaghs fire timer lange versjon av "Hamlet".
Hvem er Ken Branagh?
Jeg skal si til ham at De sa det. Da blir han svært såret.
- La oss komme oss vekk, Balders. - Gjerne, herre.
Hvis vi slipper levende ut, minn meg på at jeg skal slå deg ihjel.
Det skal jeg nok.
Den stod her ved dinosaurene. Den er i midten nå, så vi prøver her.
Nå skulle den være der.
Vi havnet litt for langt frem.
Tilbake!
Å nei. Hvor er vi nå?
-Tror du dette er sikkert? - Det vet jeg ikke.
Synes du dette stedet virker farligt? Denne øde skogen.
Hva har vi her da, mine tapre frihetskjemper -
- som har gode muskler og ikke er homser?
Å nei!
Vi har fanget Svarte Orm.
Et øyeblikk. Er du Robin Hood?
Om jeg er Robin Hood? Er Will Scarlet en homse i trikot?
Er Friar Tuck en feiting med en latterlig frisyre?
Er Marion ei lita skreppe med lår som en nøtteknekker?
Ja, det er jeg.
Hyggelig å møte deg. Jeg vil stille deg et spørsmål.
Spør ivei. Et spørsmål, før jeg lammer deg med mitt storslåtte våpen.
- Og jeg snakker ikke om min digre... - Det vet jeg at du ikke gjør.
Det jeg lurer på er ... Dere tar fra de rike ...
- Ja! - Ja, det gjør vi.
Og når dere har tatt fra de rike, gir dere alt til de fattige.
Jeg elsker å gi til de fattige! Wow!
Og det er det jeg ikke forstår.
Dere setter livet på spill i kamp.
Dere risikerer den visse død, hvis dere blir fanget.
Dere bor her i skogen i fullstendig fattigdom.
Toalettforholdene er garantert elendige.
De er ikke så bra.
Likevel gir dere en krone hver til disse såkalte fattige -
- som bare sitter på ræva dagen lang og ler av dere og sier:
"Jeg trenger ikke arbeide. Robin Hood gir meg jo penger."
Ti stille.
Rart de ikke kaller deg Robin Hood og hans gjeng klossete tosker.
Det er nok. Skyt ham, gutter. Jeg er stor. Det er ikke han.
Robin Hood og hans toskete klossmajorer.
Klar, legg an ...
Fyr.
- Dere tok den rette avgjørelsen - Det gjorde jeg også, din flotte fyr.
Halloisan!
- Marion var svært vennlig. - Det var Will Scarlet også.
Virkelig en flink fyr.
Jo før vi kommer hjem jo bedre. Vi endrer historien. Det er farlig.
Vi har allerede utryddet dinosauerne og drept Robin Hood.
Gadd vite, hva som skjer neste gang.
Ærede keiser. Jeg, greve Darling, kommer med nyheter.
- Engelskmennene er ved Waterloo. - Gjør klar til angrep.
Godt, men først vil jeg spørre hvorfor vi skal invadere England.
Vinen deres er jo laget av kupiss, og kvinnene deres har store skjegg.
Vi invaderer, Darling, fordi britene tror de er så barske.
De mener at vi franskmenn er tosker. De kaller oss fløtepuser i jenteklær.
Med all respekt, keiser, så er vi fløteprinser.
Vi oppfant gobelinen, sufléen og søt likør.
Vi blir slaktet når vi svinser oppover bakken.
Ikke vær redd. Jeg tror fullt og fast at Gud hater britene.
Han vil gripe inn og gi oss seieren på feltet ved Waterloo.
Bravo!
- Yndig uniform, forresten. - Takk. Jeg synes den kler meg.
- Franskmennene nærmer seg. - Glimrende.
Jeg har en superb plan, som vil føre til den franske hærs undergang.
Fortell meg den, så bringer jeg den videre til troppene.
Planen... Jeg er genial. Til tider overrasker jeg til og med meg selv.
Planen er å la franskmennene komme så nær som 1 00 meter, -
- og her kommer den geniale delen ...
Så ...
Deres nåde!
- Hertugen av Wellington er død. - Hoppsan.
Akk og ve. Uten planen er slaget tapt.
Unnskyld meg.
Tusen takk.
Vi prøver vel i alle fall å vinne pengene?
La oss prøve den knappen der.
Kryss fingrene.
- Hva ser du, Balders? - Folk i svært korte skjørt.
Glimrende. 60' årene. Endelig nærmer vi oss.
Jeg tror jeg blir en stund og prøver litt fri kjærlighet.
Men du er vel likeglad. Jeg mener, hva skal en treskalle med penger?
Ikke jenter i skjørt, men menn.
- Spandau Ballet, 1 983. - Det tror jeg ikke, herre.
Romere. Vi er århundrer på avveie. La oss komme avsted.
Men jeg kan jo ha bruk for en romersk hjelm, når vi først er her.
Interessant. Maskinen følger vår DNA gjennom tiden.
- Typisk! - Hva, centurion?
Vi står overfor en horde galninger -
- som huserer ville geiter i det enorme oransje skjegget sitt.
Med andre ord skotter.
Og hvordan vil vår leder Hadrian demme opp for hæren av galninger?
Ved å bygge en 1 meter høy mur.
Et skrekkinnjagende hinder -
- som er like skremmende som en kanin med "bø" skrevet på snuten.
Hør nå her, centurion. Muren er et glimrende forsvarsverk.
De antyder vel ikke at skottene kan få bukt med romerske soldater?
- Velkommen, general. - Glimrende.
Fint å se at du øver på engelsken, Georgius.
Men jeg har viktige nyheter.
Rom blir angrepet på alle fronter -
- og til nå har keiserens eneste reaksjon vært -
- å forgifte sin mor og gifte seg med sin hest.
Derfor trekker senatet tropper tilbake fra Britannia -
- for å forsvare vår keiserlige by.
Hørte du det, Balders? Endelig skal vi hjem til Rom.
Det er interessant. En stor oransje hekk rykker mot oss.
Det er ikke en hekk, general. Det er skottene.
Fortsett.
- Skal vi stikke av? - Ja.
La oss forhandle.
Siste mann blir hakket i stykker av Rod Stewarts tippoldefar.
- La oss komme oss hjem, Baldrick. - Vi vet jo ikke hvor det er.
Vi er dømt til å reise gjennom tiden til evig tid.
- Å, akk og ve! - Hold kjeft, Baldrick.
Vi kan fremdeles trykke på noe, som kanskje kan være vår redning.
Eller ikke, for det er faktisk... en kjærlighet på pinne.
- Med bringebærsmak. - Herregud.
Jeg skal tilbringe resten av livet i et lite skur av tre -
- med to toalett og den dummeste mannen i verden.
Vent, herre. Frykt ikke, for jeg har en listig plan.
- Jeg er ikke optimist, Baldrick. - Det er ikke jeg heller.
Min familie har aldri vært flink til det med planer.
Jeg forventer meg ingenting, men hva går den listige planen ut på?
De vet jo at når folk drukner, ser de hele livet passere revy.
Hvis De stikker hodet i ei bøtte vann og lar det bli der nede -
- vil De se hele livet passere revy-
- og dermed også hvor håndtakene satt da vi drog avsted.
Og hvis De løfter hodet opp igjen, like før De dør, kan De få oss hjem.
Baldrick ... god plan, -
- men med en bitteliten endring.
- Hvordan går det? - Jeg er 1 8 år og ute av barnehagen.
Jeg er 25. Jeg er tilbake i barnehagen.
Jeg har det... bare jeg hadde skylt dasset først.
Nå som vi nærmer oss slutten, hva har vi lært på vår store reise?
Godt spørsmål, Baldrick.
Jeg har lært at jeg skal gi deg en kraftigere munnspray til jul.
- Hva med deg? - Det vet jeg ikke.
Jeg har vel lært at mennesker aldri endrer seg.
Noen er flinke, noen er slemme. Noen er kloke, noen er dumme.
Det vil alltid være en Svarte Orm og en Baldrick.
- Ytterst dypt. - Derfor tenkte jeg...
- Å nei. Er det mer? - Er man på rett sted til rett tid,...
... har alle evnen til å gå ut og endre verden til det bedre.
Du er like dum som klumpete krem-
- en eller annen klump har latt stå til den er så sammenklumpet -
- at den ikke kan avklumpes med en elektrisk avklumper. Ikke sant?
Ekte forandringer skapes av store sosioøkonomiske mekanismer -
- som enkeltpersoner ikke har innflytelse over.
Unntatt kongen og premierministeren.
Ja, de kan utgjøre en forskjell,-
- men alle vi andre kan bare håpe på å tjene litt penger.
Noe jeg akter å gjøre nå.
Vent litt... så dere...?
Du godeste! Hva var det som skjedde?
- Den vred og snodde seg. - Jeg er kommet tilbake fra fortiden.
Og det skal vi tro på? Det var vel et illusjonstrick.
Tvert i mot.
Bravo og klingende messingklokker!
Og som en liten bonus: Elizabeth den Førstes krone.
Artig!
- Den passer! - Storartet, Orm.
Men alt det med å endre historiens gang med en tidsreise.
- Skal man ikke være forsiktig? - Det var jeg. Ytterst forsiktig.
Si meg, var du sammen med noen kjente personer?
Ja, faktisk. Denne har tilhørt selveste Robin Hood.
- Hvem? - Robin Hood.
Ham har jeg aldri hørt om. Bedre kan du vel.
- Har dere aldri hørt om Robin Hood? - Nei.
Her er tittelsiden til "Macbeth", signert av selveste Shakespeare.
Shakespeare har dere da hørt om. Han oppfant kulepennen.
Jeg har hatt innflytelse over visse ting, men ikke noe viktig.
Blås i det. Du har vunnet veddemålet.
Her er 10.000 franc, og dem har du fortjent.
- Hva mener du med franc? - Hva jeg mener med franc?
- Du mener vel 10.000 pund? - Pund ...?
Dem har vi ikke brukt på 200 år, siden Napoleon vant ved Waterloo.
Og nå skal vi se presidenten holde tale fra Versailles.
- Kommer du? - Jeg skal bare ut på en siste reise.
Du får ikke gå før du har smakt på den lekre hvitløkspuddingen.
Og etterpå vil jeg danse litt ballett.
Godt! Nå er det nok.
Kom, Balders. Vi skal redde England.
Jeg vil bare ønske hell og lykke med slaget.
De kan ikke tape. Goddag, Darling.
Det er en ting jeg alltid gjerne har villet spørre om.
- Hvorfor er du så storartet? - Fordi jeg er meg.
Jeg er en stor fan. Fortsett med det. "Kong Lear". Svært morsom.
Du godeste! Hva har skjedd?
Bravo!
En forside til "Macbeth" signert av selveste Shakespeare.
- Du store! - Det var mye bedre.
Godt gjort. Men det med å endre historien ved å reise gjennom tiden?
- Skulle du ikke være forsiktig? - Det var jeg. Ytterst forsiktig.
Spennende tanke, ikke sant? De minste ting kan endre historien.
Hvis Wellington var død før Waterloo, ville vi vært franske alle sammen.
Og hvis deodoranten ikke var oppfunnet, ville vi lukte alle sammen.
Den minste ting. Hva skulle ikke en skruppelløs person kunne gjøre?
Ja.
- Unnskylder dere et øyeblikk? - Så gjerne.
Gå bare opp og se fjernsyn. Jeg er straks tilbake.
Skynd deg, så du ikke går glipp av festlighetene ved midnatt.
Bare rolig. Jeg kommer tilbake.
Baldrick, jeg har en meget, meget listig plan.
Er den like listig som den den listige professor Rev hadde -
- før han ble ansatt i FN som listig leder av listig planlegging?
Ja, det er den.
Det er listig.
Nå kommer den.
Spenningen er på kokepunktet her når de siste æresgjestene ankommer.
Mange har ventet her i 36 timer på dette øyeblikket.
Men de vil neppe bli skuffet ...
... når den store bilen kommer til syne, for her har vi endelig:
Selveste kongen. Kong Edmund lll.
Elsket av alle. 98% av landets befolkning går inn for ham.
Og han ledsages av sin yndige brud dronning Marion av Sherwood.
Nasjonens mest berømte skjønnhet, som er elsket av alle.
Premierministeren tar imot dem. Han er naturligvis ugift, -
- men går nå inn i sin femte embedsperiode.
Forholdet mellom kongen og hans førsteminister er svært tett nå -
- etter at parlamentet ble oppløst for to år siden.
De har dannet et storslått partnerskap -
- som skal føre Storbritannia inn i et løfterikt nytt årtusen.